- Tidigare i Heroes. - Du ser vad folk vill ha. Deras begär.
- Jag har din kraft. - Jag vet varför du inte kan döda.
Hiro Nakamura sa att du skulle dö ensam och det plågar dig.
- Vi vill att folk förstår oss. - Vem är hon?
- Mitt livs kärlek. - Besatt?
- Jag var tvungen att skydda dig. - Genom att kidnappa mig?
Du kan aldrig lura det förflutna. Det är dåligt! Allt hör ihop.
- Vill du förändra en sak så är det allt. - Jag måste göra fel ogjorda.
Jag ska rädda Charlie. Och den här gången ska jag besegra hjärnmannen.
Han är inte galen. Han har en hjärntumör. Jag tror att det blir värre.
Jag vill att du ser nåt. Så magiskt och vackert.
Är du fortfarande olycklig ska jag föra tillbaka dig till Kalifornien.
Trodde de att de skulle komma undan med det?
- Vi skulle aldrig ha gjort det. - Jag vill sörja ifred.
- Vill du prata om det? - Om vadå?
Livet på nöjesfältet, din fars död... Jag skulle bli tokig av båda.
Jag vet inte var jag ska börja. Jag bara...
Det är väl en sak som jag måste komma underfund med själv.
Jag ska inte låtsas som att jag vet vad du går igenom...
...men jag vill att du ska veta att jag är här för dig.
Jag har en genomgång.
Det ligger i Bapst hall, Jag vet inte var det ligger.
- Rakt över universitetsområdet. - Självklart.
Ursäkta mig. Är platsen upptagen?
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Dvärghamstern och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter
- Mår du bra? Det ser inte så ut. - Jadå. Jag är bara törstig.
- Mår du bra? - Ja, tack.
- Hur går det? - Den är klar.
Kom ihåg, den fungerar bara om vi använder den.
Som tur är har du Hiro och Ando nu.
- Kan jag inte få dig att ändra dig? - Jag bröt ett löfte till en tjej.
- Jag måste få upprättelse. - Då var väl det här allt.
- Det tar väl aldrig slut? - Tack, Mohinder.
- Lycka till. - Du också, Noah.
Det är väl upp till oss mina herrar.
Hiro!
- Hejsan. - Adam Monroe?
Men du är ju död. Är jag död?
- Det får domaren bestämma. - Ställ er upp.
Domaren Kaito Nakamura leder förhandlingarna. Sätt er.
- Vad är det för fall? - Världen mot Hiro Nakamura.
- Vad sa du? - Du ska ha brutit en hjältes kodex.
Allt för personlig vinning.
Om du döms, blir straffet...döden.
- Ursäkta, är det här Yannos genomgång? - Nej, en studiegrupp.
Redo för idésprutning?
- Vad gör du här? - Jag kom hit för att lära mig.
Hur har du sovit? Klänningen är en gåva.
- Om du vill byta om till nåt mer... - Gåva? Du kidnappade mig.
- Jag vet inte ens var vi är. - Du har rätt, jag är ledsen.
Jag ville aldrig göra dig upprörd. Jag tar dig hem, på en gång.
- Vad ler du åt? - Ditt ansikte. Nu...
Jag minns när jag hade sönder din skivspelare.
- Samuel... - Du spelade samma låt om och om igen.
Jag skojade men jag hade sönder den. Kommer du ihåg?
- Ja, det gör jag. - Bra...
- ...för jag vill att du ser nåt. - Jag vill bara se min ytterdörr.
Låt mig ge dig nåt att äta först. Sen blir du av med mig för evigt.
Det börjar alltid så här. Frukost blir lunch, lunch blir middag-
-middag blir till drinkar, och sen... - Jag lagade din skivspelare.
Jag hade sönder den och jag lagade den. Jag vet hur jag ska gottgöra dig.
Med tejp och klädhängare. Och en massa goda avsikter.
Visst...nåt att äta.
- Sen tar du mig hem. - Bra.
Han har en tumör i hjässloben. Den ska inte gå att operera men...
- Vi kanske inte har nåt val. - Han är min bästa vän.
Vänta här! Vi ska ta reda på vad det är som händer.
Vi ska bevisa att den svarande använde sina krafter för personlig vinning.
Och han struntade helt i konsekvenserna.
- Hur åberopar du? - Åberopar? Vad händer, far?
- Du ska säga: "herr domare". - Du är död.
Det är bara en hallucination.
Den svarande vill inte kännas vid domstolens maktbefogenhet.
- Det här är en restaurang. - Herr domare, kanske kan åberopa?
Icke skyldig! Får jag en advokat? Även fast vi är i en restaurang...
- Jag är väl berättigad en advokat? - Självklart.
- Ando. - Hiro! Hej.
"Straffbar med döden."
- Mr Monroe, kalla ert första vittne. - Jag vet att det inte ser bra ut.
- Åklagarsidan kallar Kimiko Nakamura. - Oroa dig inte. Jag skyddar dig.
Och Ando Masahashi.
- Vet du hur mycket jag vill döda dig? - Jag vet att du måste hata mig.
Du dödade min far!
Nathan...
Det känns som en evighet sen. Men jag är lite ur spel.
- Du ska hjälpa mig att fixa till det. - Säger vem?
Säger den här. Det var inte mitt val att ditt ansikte dök upp i bläck.
Det är ödet som visar mina begär.
- Och du trodde att jag skulle... - Slappna av.
De sa att jag behövde bekantskap... En vän.
Jag vill inte vara ensam.
- Och du ska tydligen hjälpa mig. - Inte ens om mitt liv stod på spel.
Det är inte ditt liv du borde vara orolig för.
Gretchen.
Låt oss få det överstökat. Du behöver inte skada Gretchen.
Du får träffa henne igen när du har besvarat min fråga.
Det här har jag funderat på. Du och jag. Vi har mycket gemensamt.
Vi är adopterade... Övergivna av föräldrar som inte ville ha oss.
Och uppfostrade av föräldrar som inte förstod oss.
- Mina föräldrar förstår mig bra. - Ljug inte för dig själv.
Båda våra fäder var mördare. Vilket är ironiskt, för vi...
...kan inte dödas.
Jag förstår. Vi har några få saker gemensamt. Vad menar du?
Jag menar att de inte är några få.
De är grundläggande. De är byggstenar av våra liv-
-och vi har samma stenar. Ändå är vi här...
En belåten college-elev. Och jag.
Hur kunde vi bli så annorlunda?
Vill du veta skillnaden?
Du är en psykopat.
Mysteriet är löst.
Tror du att det här är ett spel?
Det här är mitt liv. Du ska hjälpa mig.
Eller bryr du dig inte om hur många delar jag skär upp din...
...rumskamrat i?
Om du inte tänker bidra med nåt, får jag ta svaren från ditt huvud.
- Tänker du öppna mitt huvud igen? - Jag har utvecklats långt bortom det.
Lydia gav mig ett bättre instrument.
Hon kunde läsa någon genom att röra vid dem.
Se in i djupet av deras själ.
Fast hennes metoder var lite väl erotiska, men...
Sak samma. Det är ju college, eller hur?
Klänningen passar dig.
Vad är det där?
Jordgubbsmilkshake.
Din favorit.
Nåväl... Det var länge sedan.
Vad sägs om den här? Sist jag sov i ditt studentrum, pratade vi hela natten.
Bland annat.
- Vi pratade om ditt drömhem. - Det var tequilan som pratade.
"En fridfull stuga omgiven av natur och lycka."
Du är ens sån romantiker.
Det är en del av dig som jag har beundrat.
Men det kommer en tid när man inser att man aldrig kommer att få den stugan.
Vem har sagt det?
Kan du vara ärlig och säga att vi inte hade inslag av kärlek?
- Vad är din prognos? - Inte bra.
Berätta om dagen på tivolit, mr Masahashi.
Och vad hände med slushyn i fråga?
- Den halkade ur mina händer... - Den träffade en gammal man.
Finns mannen i rättssalen?
Vittnet har identifierat Hiro Nakamura, som själviskt har stört tidslinjen.
- Jag protesterar! - På vilka grunder?
Herr domare. Han hjälpte två personer att bli förälskade.
- Det är ingen självisk handling. - Stämmer det, Hiro?
Två personer blev kära och ingen blev skadad. Det är väl inget brott?
Går ditt personliga rättsystem ut på att det är okej så länge ingen blir skadad?
- Ja, det är min definition. - Det kan vara bra att veta.
Jag tror att mitt nästa vittne är här.
- Säg var hon är. - Claire Bennet. Du har inte berätta allt.
- Vad pratar du om? - Jag skulle hitta dig, vi är likadana.
- Jag är inte alls som du. - Du gör precis som mig.
Du använder gåvan, förbannelsen till att bygga murar.
Det blir omöjligt att få kontakt med en annan människa.
Som Gretchen.
Alla minnen jag fick från dina saker när jag band fast henne, har en ny mening.
Allt i rummet är fullt av...pauser.
- Vad sa du? - Pauser. Moment fyllda med undertexter.
"Får jag låna din bok?"
"Skar mig i handen med saxen."
Alla dessa interaktioner-
-och du kan fortfarande inte säga det du vill till henne.
- Om du fortsätter så blir du också ensam. - Du vet inte vad du pratar om.
Jo, det gör jag.
Den oförstörbara flickan som inte kan utsätta sig för att bli sårad.
Inget elakt svar?
Du är inte dig själv. Du berättade var hon är.
Hur många jag har dödat? Hundratals, antar jag.
På grund av en överenskommelse du har gjort med den tilltalade?
Om jag räddade servitrisen, fick jag ta hejaklacksledaren och alla andra.
När du räddade hans flickvän kunde du döda fler.
Vare sig man vill eller inte.
Många människor blev skadade på grund av mr Nakamuras tidsblunder.
Jag protesterar! Jag försökte att rädda Charlie utan att ändra på tidslinjen!
Tystnad, mr Nakamura!
Herr domare. Min klient försökte göra rätt sak.
Verkligen? Ser det här rätt ut för dig?
- Vem är det där? - Hejaklacksledaren som Sylar dödade.
Säg mig, hur många dödades efter din uppgörelse med Hiro?
Det var hon och Eden...nånting. Två Primatechvakter.
Smältkillen, mekanikern, Isaac Mendez, min mor-
-en kille som hette Ted, nånting... - Och så vidare.
Om Hiro hade använt sin förmåga, borde han ha stoppat denna onda mördare.
- Innan dessa otaliga mord... - Sprague! Ted Sprague.
Att rädda Charlie var inte så heroiskt. Det var för Hiros skull.
- Charlie var en god människa! - Inga fler utbrott!
Annars? Charlie var speciell.
Världen var bättre när hon fanns i den. Det tror jag och det står jag för.
För all del. Åklagaren kallar sitt slutliga vittne.
Charlie Andrews.
Ja, just... Vi kan inte ta in henne, för att hon är vilse i tiden.
- Berätta hur det gick till. - Jag gjorde en överenskommelse med...
- Ursäkta. Du måste tala högre. - Jag gjorde en deal med en skurk-
-och han lurade mig.
Just så.
Åtalet vilar, herr domare.
"Tegeltak, stor veranda och en stig som leder till sjön som glittrar av solsken."
- Hur kan du komma ihåg allt det där? - Jag har mina knep.
- Jag kommer ihåg alla detaljer. - Utantill, verkar det som.
Svårt att glömma.
Jag höll dig nära mig, och hur du målade det...
Du gjorde det så verkligt, som att det kom från din själ, som att det var du.
Du säger alltid rätt saker. Du tar alltid fram den perfekta poesin.
Till vad?
"En stor ek på gården, omgiven av vilda blommor."
"Och ett par gungstolar på verandan för att se på solnedgången."
Du kommer ihåg.
"Med en öppenspis som håller oss varma."
"Och en sommarvind som kyler ner oss."
Hur gör du det?
Varje gång.
Det är så vackert. Hur lyckas du?
Mina vänner och jag kan göra fantastiska saker. Titta, där är din dröm stuga.
Slut på resandet. Ett riktigt hem. För oss, om du vill ha mig.
- Åh...Sam! - Du kunde inte vara med i ett tivoli.
Nu behöver du inte det. Inga flera husvagnar eller lägenheter.
Bara...det här. Bort från allt.
Det var det du pratade om. Det kan bli vårt liv.
- Jag kan inte bo här. - Men du sa...
Jag vet vad jag sa. Jag trodde inte att du skulle...
Göra det?
Men, jag menar...
Klänningen, milkshaken och...
- Allt det här är en fantasi. - Och jag gjorde den verklig.
- För din skull. - Nej, Sam. För din skull.
Det här är din fantasi. Den är vacker.
Jag är glad för din skull.
Men det är inte jag. Mitt liv är inte här.
- Men jag ändrade allt... - Säg inte att du gjorde det för mig.
Säg inte att du gjorde det här för min skull.
Naturligtvis inte.
Jag bör nog ta dig hem.
- Tack för sällskapet. - Nej, Sam.
Det var trevligt att se dig igen.
Gretchen?
- Gretchen. Mår du bra? - Jag mår bra, med tanke på allt.
Förlåt, det är mitt fel. Du skulle inte ha blivit inblandad.
Jag är glad att du är här. Och att det är över.
Det är över, eller hur?
Nej, han är inte...
- Någonstans ute i det fria? - Nej, han försöker att locka ut oss.
Jag vet tydligen hur han tänker.
- Någon kommer! - In här.
Så, Sylar, va? Den Sylar?
Ja. Eller nej. Mer som en slags känslig förespråkare.
Han ville att jag skulle lista ut hans problem.
- Hur gick det? - Penna i ögat.
- Jag är ledsen. - Det är lugnt.
- Jag har vant mig med alla faror. - Nej, inte det. Jo, det med, men...
Det handlar om frukost. Att du håller dig på avstånd.
- Det är lugnt. Om du inte vill. - Jag vill. Jag är bara rädd.
Jag är rädd för att bli sårad, så jag bygger murar med mina förmågor.
I stället för att ta chanser.
- Vad jag försöker säga är... - Det är okej, faktiskt.
Nej, det är det inte.
Sylar sa att vi var rätt lika varandra, han hade inte helt fel.
Jag är rädd att jag ska bli ensam resten av mitt liv precis som honom.
Jag vet inte hur jag ska klara det.
Vill du prata om det?
Jag ser mig själv som en tjej som råkar ha krafter.
Det är bara en sak i en lista av attribut.
Lojal, vänlig, regenerativ, fin hud, du vet?
Du har fin hud.
När man lägger korten på bordet och livet blir hårt...
Jag gömmer sig bakom en etikett, ett attribut.
Jag stänger mig inne.
Det är inte konstigt att Sylar är så intrasslad.
Jag kan bara föreställa mig vad en massa ursäkter kan göra med ens mänskligheten.
Det kan vara hans svar.
För att bli mänsklig igen måste han göra sig av med sin krafter.
Ja, kanske.
- Det var väl inte så svårt? - Ditt jävla as. Var är hon?
Det är middagstid. Hon är nog där du lämnade henne.
Tog du henne aldrig?
Som jag sa... Jag har inte varit mig själv.
Gretchen?
- Du mår bra! - Det är klart att jag mår bra.
Nån tog min ryggsäck. Vad har hänt med dig?
Inget. Jag mår bra och du är här, och du mår bra.
- Du beter dig konstigt. - Förlåt. Jag är glad att jag har dig.
- Ursäkta för det som hände i morse. - Glöm det.
Du känner mig, impulsiva Gretchen som vill hålla hand, då gör hon det.
Jag vet, och det gillar jag. Jag vill vara sån. Inte klamra mig fast vid-
-en etikett, en definition eller vem jag ska vara. Jag vill...
Jag vill hålla din hand.
- Folk kommer att prata. - Låt dem prata.
Det är bra att prata. Jag skulle behöva prata, om du fortfarande vill lyssna.
Jag har två öron.
Kom.
Mr Masahashi. Kalla in ditt första vittne.
Mr Masahashi.
Försvaret tar in Hiro Nakamura till båset.
Har du inte sett "Law & Order"? Det slutar alltid illa.
Vet du om nåt bättre vittne? Det gör inte jag.
Mr Nakamura, hur länge har du känt den anklagade.
Allvarigt? I hela mitt liv.
- Och vad är det som har motiverat dig? - Att vara hjälte. Nobel och sann.
När du upptäckte din förmåga-
-rånade du banker, eller blev du berömd?
Nej, jag lovade att använda dem till goda ändamål.
- Och hur har det gått? - Jag räddade världen. Två gånger.
- Bröt du ditt rättesnöre under den tiden? - Nej.
Inte ens för att rädda din mördade far?
- Nej, det gjorde jag inte. - Vad förändrades?
Jag var svag. Desperat efter ett meningsfullt arv.
- Kände du dig bedragen? - Ja.
Det kändes som att hoppa från liv till liv.
Jag strävade efter att rätta till det som hade gått fel.
Protest, herr domare! Han reciterar öppnandet av kvantumsprånget.
Kom till saken, mr Nakamura.
Ja, jag hade dåligt omdöme, men jag hindrade en katastrof.
Jag ville göra världen till en bättre plats.
För familjer...
...vänskap...
...och kärlek.
Om jag är skyldig för att ha brutit mot regler, för att ha gjort dessa saker...
...då är jag väl...skyldig.
Så får det bli.
Vi måste ge honom elchock. Ge honom 200 joule. Laddar.
- Skyldig. - Undan! Ingen respons.
- 240. - Sätt igång.
Laddar. Undan!
- Fortfarande inget. Starta kompressionen. - Vi förlorar honom.
Nej, Hiro.
- Ingen puls, vi förlorar honom. - Ge honom en elchock till.
Laddar. Undan.
Jag vill ändra min vädjan...
...till "skyldig".
Om det här är slutet, vill jag avsluta det med äran i behåll.
Genom att göra rätt sak. Jag vill ge mig av som hjälte.
Varsågod min son.
Kämpa för din ära.
Inte så fort, karp.
Kämpa. Du kan klara det.
Den Hiro jag känner ger aldrig upp.
Han gör vad som krävs.
Jag har sett honom böja strukturen av tid och rum.
Du är en Super-Hiro.
Hiro.
Mor.
- Jag har saknat dig så mycket. - Jag också, min son.
Och jag stolt över allt du har lärt dig.
Tumören.
Jag trodde att jag kunde kämpa emot den.
Att jag skulle kunna slå vetenskapen.
Men det kan jag inte.
Mor... Jag är redo att gå.
Nej, Hiro.
Vissa saker är mäktigare än vetenskapen.
Som ödet.
Kom du inte för att hämta mig?
Nej. Jag kom för att hela dig.
- Vi har puls. - Han kommer tillbaka.
- Pulsen stiger. - Hiro.
Är något fel, sir?
Ja, något är fel.
Skrämmer jag dig?
- Ser jag skrämmande ut? - Jag ville bara veta om allt...
Tror du inte att jag ser hur du tittar på mig? Att jag är annorlunda?
Du tittar ner på mig, som om jag inte är bra nog!
Jag tänker inte ändra på mig för er skull.
Passa in i er värld. Spela efter era regler.
Från och med nu, ska ni följa mina regler.
Ett ögonblick!
- Kan jag hjälpa dig? - Tjena, grabben. Hur är det?
- Jag heter Gabriel. Vän till Matt. - Han är tyvärr inte här just nu.
Kan du säga var han är? Jag måste få prata med honom.
Visst. Har vi träffats tidigare?
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Dvärghamstern och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter